Verdens herre: Amerikanernes totale
Sej r   (Jyllands-Posten 26 december 1997)
Af Michael Ulveman - Jyllands-Postens korrespondent i Washington DET AMERIKANSKE ÅRHUNDREDE. De amerikanske værdier, amerikansk kultur og livsopfattelse har efter et blodigt århundrede tilsyneladende sejret totalt i en verden, der danser efter Bill Clintons, Steven Spielbergs og Bill Gates pibe. Hvad der er godt for USA, er godt for resten af verden, lyder selvforståelsen i verdens eneste, tilbageværende supermagt. Dette er første artikel i en serie om USAs dominans og indflydelse, der trænger ud i klodens fjerneste afkrog.
Den sidste leder af Sovjetunionen, Mikhail Gorbatjov, lukkede og slukkede for kommunismen i Moskva. Sovjetimperiet smuldrede mellem hans fingre. Han var ude af stand til at stoppe det.
Gorbatjovs nederlag var en triumf for Vesten, for kapitalismen og for den amerikanske præsident Ronald Reagan, der så entydigt havde defineret sin præsidentperiode som en kamp mod det totalitære Sovjetunionen -"Ondskabens imperium." Forleden overgav Mikhail Gorbatjov sig totalt til vinderne. På et restaurant i Moskva indspillede han en TV-reklame for den amerikanske fastfood-kæde, Pizza Hut. For et honorar på en million danske kroner lod Gorbatjov sig endelig lokke til at optræde som reklamesøjle sammen med barnebarnet, Nastja, der guffede pizza, mens Gorbatjov slubrede kaffe. Mikhail Gorbatjov har ellers i årevis modstået lukrative tilbud fra amerikanske firmaer. Men da han skulle finde pengene til en ny bygning til sin fond, måtte han kapitulere.
14 mio. nye job. Det er svært at finde et mere overbevisende og illustrerende eksempel på den totale sejrsgang, som amerikansk livsstil, kultur, varer og værdier oplever verden over. Lægges dertil USAs uantastede position som verdens førende økonomiske og militære magt, er det vanskeligt at få øje på nogen alvorlig trussel og udfordring for Bill Clinton og hans 266 millioner landsmænd.
USA er på stort set på alle fronter inde i et historisk boom.
Ikke siden Anden Verdenskrig har amerikanerne oplevet en tilsvarende vækstperiode, der har sendt arbejdsløsheden ned på blot 4,5 procent og skabt 14 millioner nye job. Aktiemarkedet tordner derudaf og skaber dagligt nye millionærer. Inflationen kan knap måles. Statsbudgettet er for første gang i årtier på vej mod balance. Alene i Washington-området står 20.000 job inden for ny teknologi ledige. Amerikanske computerfirmaer snupper de unge

direkte fra skolebænkene til en løn på 3-400.000 kroner plus bonusordninger og aktie-optioner i virksomhederne.
Positive nyheder
For en gangs skyld oplever amerikanerne, at de sociale nyheder også er positive. Antallet af mord falder dramatisk. Færre får foretaget aborter. AEDS-eksplosionen er bremset. Stadig færre børn fødes uden for ægteskab. Og antallet af personer på bistandshjælp er reduceret. Alt sammen - bør det naturligvis noteres - fra et uhyggeligt højt niveau.
Intet overraskende i, at amerikanerne strutter af selvtillid i meningsmålingerne og føler sig på toppen. 70 procent er tilfredse med deres økonomiske situation, og amerikanerne er igen begyndt at tro på, at deres levestandard vil blive bedre end den forrige generations. I de sidste 10 år af det 20. århundrede har amerikanske virksomheder skabt mere rigdom og vækst, end de gjorde de første 60 år. Oven i købet er der ingen udsigt til, at eventyret slutter.
"Made in USA" Der er få i Washington, der kan finde nogen faresignaler i den amerikanske sejrsgang overalt på kloden - og uden for den! Mens amerikanerne sender de første fotos hjem fra den seneste erobring i verdensrummet, Mars, og finder vand på Månen, der muliggør en permanent rumstation, så bakser russerne med at holde den nedslidte rumstation Mir flyvende. Uge efter uge underholdes verden med de dramatiske strømsvigt ombord på Mir, der frem for alt vidner om teknologisk underlegenhed. Det var ikke just den historie, som prestigeprojektet var designet til at fortælle.
Mens verdens børser krakkede under krisen i Asien, holdt børsen i Wall Street, New York, igen. Da der skulle ryddes op bagefter, var det den amerikanske finansminister Robert Rubin og nationalbankdirektøren Alan Greenspan, der dikterede betingelserne gennem Den Internationale Valutafond. De afmonterede effektivt det japansk-inspirerede protektionistiske finanssystem i Sydkorea og erstattede det med et frit kapitalistisk system, hvor der stod "Made in USA" på.
Tre vundne krige
USA har vundet tre verdenskrige i kampen for demokrati og frihed: De to rigtige krige, der udsprang i Europa, med våben samt Den Kolde Krig mod Sovjetimperiet.
Derfor opfatter amerikanerne demokratiets globale fremmarch og den medfølgende personlige frihed som en triumf for USA. De mener, at kampen har været rigtig og de store ofre nødvendige, selv om USA teoretisk set godt kunne have hygget sig på sit eget kontinent og ladet blodet flyde i Europa.
For første gang i historien lever et flertal af verdens befolkning - 54 procent - under demokratiske forhold. I dag er 61 procent af verdens nationer demo-

kratiske - mod kun 30 procent i 1974.
Da USAs fædre i 1776 grundlagde demokratiet, tog de en ide op, som europæerne og andre havde ladet ligge urørt i næsten 2000 år.
"USA er et unikt og selvbevidst land, der er grundlagt på værdier og idealer, der kan gælde for folk overalt," påpeger viceudenrigsminister Strobe Talbott. Grænserne brudt ned Dream-teamet Bill Clinton, Bill Gates og Steven Spiel-berg har sikret, at "The American Way" - de amerikanske idealer - bliver spredt over hele kloden og vælges af stadig flere.
Ingen grænser, diktatorer eller religioner kan forhindre udspredelsen af amerikansk kultur og livsværdier i det globale informationssamfund.
Sovjetimperiet blev hverken besejret af amerikanske raketter eller tanks, men først og fremmest af radio, TV, fax og e-mails. Og der er ingen grund til at tro, at det vil lykkes for andre totalitære stater at dæmme op for den voldsomme kulturpåvirkning, som globaliseringen skaber mulighed for. Nationalstaternes manipulationer og indoktrineringer af deres befolkninger er ganske enkelt umuliggjort. Grænserne mellem folk brudt ned. George Orwell tog fejl, da han i bogen "1984" forudså, at den teknologiske udvikling ville medføre et Big Brother overvågningssamfund, som staten ville vide at benytte sig af over for et undertrykt individ.
Big Brother svækket
Kendsgerningen er, at netop den teknologiske udvikling forhindrer statens kontrol med individet. Mennesker overalt på jorden kan kommunikere, handle og rejse frit, og staten har ingen chance for monopolisere informationsstrømme eller sætte barrierer op. Big Brother er blevet svækket. Fastlåste ideologier og politiske manifester yt og det frie, pulserende marked er in. De nationer, der ikke forstår at tilpasse sig de frie markedsvilkår, vil på den ene eller anden måde blive afstraffet af markedet. Tag blot Danmarks afvisning af euroen - Europas største grænsenedbrydende skridt - der vil koste arbejdspladser, fordi renten skal holdes på et højere niveau.
Klubben af undertrykkende stater tæller nu kun Cuba, Nordkorea og Burma og nogle få arabiske og afrikanske lande. Giganten Kina har for længst læst skriften på væggen og lukket markedet inden for.
Og det er Clinton, Gates og Spielberg, der ikke blot symboliserer, men også styrer og skubber den udvikling frem fra henholdsvis Det Hvide Hus, amerikansk informationsteknologi og Hollywoods underholdningsindustri.
Amerikansk musik, film, TV-programmer og software er så dominerende, efterspurgt og synligt, at det er muligt for folk overalt på jorden at få fat på. CNN sætter nyhedsdagsordenen fra Atlanta til Adelaide. McDonald's spises af milliarder mennesker. Elvis Presley, Michael Jackson og Madonna sender toner og seksuelle bevægelser jorden rundt. Det er hurtigt og det er uimod-

ståeligt.
Når amerikanske politikere ved højtidelige lejligheder omtaler USA som "den uundværlige nation" er det en betegnelse, der også dækker den globale higen efter alt, hvad der er amerikansk. Det påvirker smag, livsstil, ambitioner, værdier og meget andet fra Europa til den Tredje Verden. USA virker som en magnet på folk, der er villige til at sætte deres liv på spil ved den mexikanske grænse eller i hajfyldt farvand blot for at få chancen for at leve et illegalt og formentlig fattigt liv i "Guds eget land." Den bedste model Amerikanske firmaer sidder på 75 procent af verdensmarkedet inden for computer-software, 60 procent af indspillet musik og 32 procent af bogmarkedet.
"At bruge de værktøjer, der ligger i informationssamfundet er måske den fredeligste og stærkeste måde at fremme amerikanske interesser," skriver professor David Rothkopf, Columbia University og tidligere rådgiver i Clinton-administrationen i tidsskriftet Foreign Policy. "USA skal ikke tøve med at markedsføre og viderebringe sine værdier. Amerikanerne skal ikke fornægte den kendsgerning, at af alle nationer i verdenshistorien er deres den mest retfærdige, den mest tolerante og den mest villige til konstant at justere og forbedre sig. Det er den bedste model for fremtiden," mener David Rothkopf.
Som indvandrer-samfund har USA et unikt udgangspunkt for at klare sig i et globalt samfund, har blandt andet præsident Clinton for nylig påpeget. Han brugte argumentet i sin appel for større forståelse af, at forskelligheden mellem racerne i USA er landets store styrke i fremtidens globale landsby. Der findes ikke den kultur eller race i verden, som ikke også er en del af det amerikanske samfund.
Det giver amerikanerne et enestående fortrin til at dække over de kulturkløfter, der er mellem verdensdelene.
Fri kommunikation
Forfatteren Samuel Huntington argumenterer i sin bog "The Clash of Civili-zations," at fremtidens konflikter ligger langs kulturskellene i verden og deres bånd til religiøse og historiske rødder. Med Internettets udbredelse har amerikanerne sørget for, at en af barriererne - sproget - forsvinder. Sproget i den globale landsby er engelsk. Nettets enestående styrke er, at folk kan kommunikere frit og udsprede kendskabet til andre værdier og kulturer udenom alle barrierer. Så at sige fjerne kulturkløfterne. En hvilken som helst kineser, afrikaner eller inder kan med få minutters forsinkelse via computer og et modem se og læse, hvad den amerikanske præsident mener og foretager sig gennem Internettet. Og ikke færre end 15 amerikanske telefonselskaber konkurrerer om at komme først med udviklingen af et verdensomspændende satellitbåret telefonnet, der gør et hvilket som helst menneske, hvor som helst i verden i stand til at tale med et andet menneske uden om den etablerede

telekommunikations-struktur hos både sender og modtager. Prisen anslås til at blive omkring tre dollars i minuttet.
Mere stabil verden
"Globalisering er et afgørende skridt mod både en mere stabil verden og et bedre liv for de mennesker, der bor i den. For USA må et vigtigt mål i informationsalderen være at vinde krigen om verdens informations-flow og dominere æteren på samme måde, som Storbritanniens flåde engang herskede på verdenshavene," mener David Rothkopf.
Spørgsmålet er, om krigen ikke allerede er afgjort med det solide herredømme, som USA har oparbejdet inden for informationsteknologien. Japan følger pænt med i produktion af hardware, men halter langt bagefter på software-området. Europa har tabt på begge fronter. Bill Gates, verdens rigeste mand og ejer af Microsoft, har i følge nogle iagttagere skabt en teknologisk revolution, der kan sammenlignes med Henry Fords opfindelse af bilen og dens betydning for industrisamfundet.
Sidste landkrig
Golfkrigen demonstrerede for resten af verden, hvad en teknologisk overlegen supermagt kan udrette. Den tidligere chef for USAs atomslagstyrke, general George Butler, påpeger, at Saddam Husseins eventyr i Kuwait formentlig var den sidste store landkrig, verden har set. Amerikanernes dominans inden for computer-krigsførsel og satellit-teknologi er så overvældende, at ingen fjende kan stille noget op. (Dertil kommer, at pengene var væk, da Saddams tropper nåede frem til Kuwait City: Sendt afsted via modem til udenlandske banker. Hvilket også dokumenterede det næsten umulige i at erobre værdier og territorium i nutidens samfund gennem landkrig).
Rollen som eneste supermagt gør, at verdens lande i stigende omfang definerer deres egen position ud fra forholdet til USA.
De europæiske kræfter, primært Frankrig, der råbte "Yankee go home," og drømte om et Europa uden amerikansk indblanding, blev overbevist om noget andet under krigen i Bosnien. Først da amerikanske cruisermissiler ramte Karadzic's og Milosevic's tropper, blev der sat en stopper for det skændige folkemord midt i Europa.
Vietnam-traumet væk.
Og de gange, hvor Frankrig har forsøgt at svinge taktstokken i NATO-alliancen uden om USA, er det endt miserabelt. USA blokerede valget af Ruud Lubbers som NATOs generalsekretær, selv om Frankrig og Storbritannien stod bag ham. Og franskmændenes arbejde for at lukke Rumænien og Slovenien ind i NATO i sidste øjeblik grundstødte i Washington. Hvorfor? Fordi

NATO-alliancen ikke kan udrette ret meget uden USA.
Efter sejren i Golfkrigen og de succesfulde indgreb i Haiti og Bosnien er amerikanerne sluppet af med deres traume efter nederlaget i Vietnam-krigen. Det kan få afgørende betydning i konflikter verden over, fordi amerikanerne i stigende omfang er parate til at gribe til våben og demonstrere deres overlegenhed. Knap havde Saddam Hussein afvist de amerikanske FN-inspektører, før end der lød et massivt krav om et militært svar. Under Irak-krisen begyndte fremtrædende politiske analytikere i Washington sågar at diskutere det urimelige i at fortsætte med at følge præsident Jimmy Carters direktiv om, at USA ikke udfører eller støtter attentater mod andre statsledere.
Særinteresser
Den alvorligste trussel mod USAs lederrolle kommer formentlig fra amerikanerne selv. Den ubetalte milliard-regning til FN og Helms-Burton loven, der straffer udenlandske firmaer, der handler med Cuba, vidner ikke om Kongressens dybe indsigt i betydningen af et globalt samfund, hvor USA går forrest. Heller ikke Kongressens blokering af Clintons "fast-track" procedure, der skulle sikre præsidenten frie hænder til at forhandle en frihandelsaftale med Sydamerika på plads.
De tre ting er saboteret af særinteresser og vidner om, at der er kræfter på begge yderfløje i det politiske spektrum, der stadig arbejder for, at USA skal kigge indad og koncentrere sig om egne problemer.
Kursen ligger fast
Gennemsnits-amerikaneren er fortsat håbløst underinformeret om den omkringliggende verden. Selv om 63 procent støtter NATOs ekspansion mod øst, så er det kun l O procent, der kan nævne blot et af de nye ansøgerlande, hvor amerikanske soldater kan komme til at lade livet.
USAs globale lederrolle - og de krav, det stiller til den politiske Washington-elite - kombineret med gennemsnits-amerikanerens begrænsede horisont vil således også i fremtiden give pudsige og mærkværdige resultater. Men kursen ligger fast. Grundlæggende er det amerikanske virksomheder, der har skaffet USA førerpositionen i verden og i mindre grad Washington, der i dag lider under manglen på visionære ideer og planer.
De politikere, der havde dem - først Bill Clinton i 1992, siden Newt Gingrich i 1994 - er blevet belært om, at tiden ikke er store revolutionerende ideer. Lad markedet og ikke politikerne styre udviklingen. Det er bedst for USA. Og bedst for verden, lyder filosofien.